Na HDTV rip načasoval Kodl.
ZÁVĚŤ
MĚSTO NEW YORK 1799
Pomoc! Pomozte mi! Pomozte mi někdo!
- Strážmistr Crane? Jste to vy? - Ano, to jsem já.
A nejsem sám. Našel jsem něco, co bylo kdysi člověkem.
- Spalte to. - Ano, pane.
- Neznáme příčinu smrti. - Když byl vytažen z řeky, je to utopení.
Mohli bychom zjistit, jestli byl mrtev, než se dostal do řeky.
- Budu muset ohledat mrtvolu. - Rozřezat ho? Což jsme pohané?
- Co se s ním stalo? - Zatčen pro vloupání.
Dobrá práce.
Jsme téměř na prahu Kristova tisíciletí.
Za několik měsíců budeme žít v devatenáctém století.
A přitom naše soudy spoléhají na středověké způsoby mučení.
- Vraťte se na místo! - Hájím zdravý rozum a spravedlnost!
Naše vězení jsou plná lidí usvědčených na základě bezcenných přiznání...
Strážmistře Crane! Toto je písnička, kterou jsme od vás již nejednou slyšeli.
Mám před sebou dvě možnosti.
Buď vám nechám zchladnout hlavu v cele,
než se naučíte úctě k důstojnosti mého úřadu...
Proč jsem jediný, kdo si uvědomuje, že abychom rozuzlili zločiny a nalezli viníky,
musíme užít svého mozku a objevit stopy pomocí moderních vědeckých metod?
A to mě přivádí k možnosti druhé.
Na Hudsonské Vysočině v tomto státě, dva dny cesty na sever, leží jedno město.
Město se nazývá Sleepy Hollow.
- Slyšel jste o něm? - Ne, neslyšel.
Odříznutá farmářská obec, převážně holandského původu.
Během dvou týdnů tam byli zavražděni tři lidé.
Všichni byli nalezeni s useknutou hlavou.
- Useknutou? - Jako hlavičky pampelišek.
Odeberete se svými experimenty do Sleepy Hollow,
a tam vypátráte pachatele.
Dopravíte ho sem, aby se podrobil našemu spravedlivému rozsudku.
- Učiníte to? - Ano, učiním.
Mějte na paměti, jste to nyní vy, Ichabode Crane,
kdo podstoupí zkoušku.
Čarodějnice u kůlu, čarodějnice u kůlu, kdo políbí čarodějnici u kůlu?
- Je to Theodore? - Jsem zde cizí.
Tak dostanete polibek na dluh.
Hledám Baltuse van Tassela.
Jsem jeho dcera, Katrina.
- Ještě jsme neslyšeli vaše jméno. - Taky jsem ho neřekl, omluvte mne.
- Jaké to máte způsoby! - Nestrpíme, aby tu někdo zvyšoval hlas!
Manželka a já pořádáme večírek, abychom v těžké době pozdvihli lidi na duchu.
Buďte vítán, i když třeba chcete něco prodat.
Strážmistr Ichabod Crane, poslán z New Yorku vyšetřit ty vaše vraždy.
V tom případě jsme vám vděčni.
Doufám, že nás poctíte, a zůstanete v tomto domě.
Pojďte, pane, ubytujeme vás. Hrajte dál!
omluvte mne.
Děkuji. Řekněte, prosím, panu van Tasselovi, že hned přijdu dolů.
Ano, pane.
Díky Bohu, že jste tady.
Á, výborně, pojďte dál.
Nech nás o samotě, drahoušku.
Je zde také Dr. Thomas Lancaster, velebný pán Steenwyck,
náš schopný soudce Samuel Philipse
a jako poslední je tento ušlechtilý muž, náš notář James Hardenbrook.
- A vy, pane? - Prostý sedlák, kterému byl Bůh příznivý.
Město ve mně vidí přítele a poradce.
A domácího pána a bankéře. Můžeme pokračovat?
Děkuji.
Tak byli zavražděni tři lidé...
Nejdříve Peter van Garrett
a jeho syn Dirk van Garrett.
Oba byli silní, statní muži,
a nalezli je pohromadě... se sťatými hlavami.
O týden později to byla vdova Winshipová.
Také se sťatou hlavou.
Nyní bych vám chtěl položit pár otázek,
ale nejdříve mi řekněte, máte na někoho podezření?
Kolik vám toho vaši nadřízení sdělili?
Jenom to, že ty tři zabili v otevřené krajině
a že jejich hlavy našli oddělené od těl.
Nenašli jejich oddělené hlavy. Nenašli jejich hlavy vůbec.
- Hlavy jsou pryč? - Někdo je sebral.
Sebral je bezhlavý jezdec. A odnesl zpátky do pekla.
- Prosím, co jste říkal? - Raději se posaďte.
Ano.
Jezdec byl kdysi hessenský žoldák,
kterého sem poslala německá princezna, aby držel Američany v područí Anglie.
Ale na rozdíl od svých soukmenovců, kteří přišli kvůli penězům,
jezdec přišel, protože miloval krveprolití.
Kdykoli došlo k bitvě, vždy tam byl,
Jezdil na velkém černém oři, který se jmenoval Odvážlivec,
Vyrážel do bitvy a stínal hlavy za plného trysku,
Opiloval si zuby do ostrých jehel,
aby vypadal ještě zuřivěji,
Tento řezník zahynul až v zimě roku 1779,
Nedaleko odtud, v našich západních lesích,
mu usekli hlavu jeho vlastním mečem. Ještě dnes v těch lesích straší
a ani stateční muži se tam neodváží.
Neboť toho dne bylo zasazeno do země
semeno zla.
A tak tomu bylo dvacet let,
Ale nyní se Hessan probudil, a seká hlavy, jak se mu to hodí.
Tvrdíte, že... tomu všemu věříte?
Věříme vlastním očím.
Řekli mi, že jste si přinesl knihy o vědeckém zkoumání.
Toto je jediná kniha, kterou vám doporučuji ke čtení.
VAN TASSEL - VAN GARRETT RODOKMEN
Chápu.
Velebný pane Steenwycku, pánové...
K vraždě není zapotřebí, aby duch vstal z mrtvých.
V New Yorku máme plno vražd bez zásluhy démonů nebo skřítků.
Tady jste daleko od New Yorku.
Ten úkladný vrah je člověk z masa a kostí a já ho vypátrám.
Vyjdi ven, ďáble.
- Jmenuje se Střelný prach. - Ten mi úplně vyhovuje, děkuji.
Hodně štěstí, pane. Jestli budete potřebovat pomoc, tak řekněte.
S ničím si nedělejte starosti. Všechno bude v pořádku.
Thomasi, domů!
Běž snídat. Dej pusu mamince, jednou za sebe a dvakrát za mne.
Vražda! Jezdec znovu zabíjel!
Tak dobře, Střelný prachu, jedeme!
Ne, ne, tamtudy.
Hodný koníček.
Pane Millere, jeďte zpět pro povoz s rakví. Vy ostatní, dívejte se pořádně okolo.
Všechno je v pořádku? Jsem tady.
Čtvrtá oběť, Jonathan Masbath.
Ano, vidím. A hlava?
- Je pryč. - Je pryč...
- Zajímavé, velmi zajímavé. - Co je zajímavé?
V takovýchto případech bývá hlava odstraněna, aby se zabránilo identifikaci těla.
- Ale my víme, že to je Masbath. - Přesně tak. Proč byla tedy odstraněna?
- Proč? - Ano, proč...
Hýbali jste mrtvolou? Nikdy nesmíte mrtvolou hýbat!
- Proč ne? - Proto.
Jsou to obrovské kroky!
Útočník dohonil Masbatha.
Obrátil koně. Vrátil se pro hlavu.
Je tady chemická reakce. Byl to jediný silný úder do krku.
- Zajímavé. - Co je to?
Rána je vypálená, jako by bylo ostří rozžhavené.
Přitom tady není sežehlé maso ani puchýřky.
Ďáblův oheň.
"Buďte ostražití", jak je psáno v Knize sv. Petra, kapitola pátá, verš osmý.
"Neboť protivník váš, Ďábel, kráčí okolo jako řvoucí lev,
a hledá, koho by mohl zničit." Odpočívej v pokoji, Jonathane Masbathi.
- Pane strážmistře, pane! - Ty jsi mladý Masbath.
Byl jsem mladý Masbath, nyní jsem jen jediný.
Jsem vám k službám. Ctí zavázán pomstít svého otce.
Opravdu ti pěkně děkuji, ale tvoje matka tě bude potřebovat více než já.
Moje matka je v nebi, pane. Ted' se o ni stará můj otec.
Ale vy nemáte nikoho, kdo by vám sloužil. Já jsem ten, koho potřebujete.
A jsi také statečný. Ale já se o tebe nemohu starat.
Je mi líto tvé ztráty, mladý pane Masbathi.
Strážmistře Crane! Něco byste měl vědět.
Jonathan Masbath nebyl čtvrtou, ale pátou obětí.
- Pátou? - Ano. Pět obětí ve čtyřech hrobech.
Masbathi, ubytuj se u Van Tassela v příbytku pro služebnictvo. Ráno mě vzbuď.
Doufám, že máš silný žaludek.
Peter van Garrett, Dirk van Garrett.
Jonathan Masbath. Pět obětí, čtyři hroby.
Vdova Winshipová.
Přines vdovu dovnitř.
- Toto je zcela proti předpisům, strážmistře. - Ano, ale v tomto případě nutné.
- Musím okamžitě operovat. - Operovat? Je přece mrtvá.
Mám na mysli, že budu potřebovat operační stůl.
I tady je rána na krku vypálená,
bodnutí mečem do břicha je stejné, ale za jakým účelem?
Za jakým účelem, to je otázka.
- Co je to za nástroje? - Některé jsem navrhl sám.
Jdi ven, mladý Masbethi.
Děkuji vám za vaši pomoc, pane Killiane. A jestli vás mohu požádat, doktore,
těžko se soustředím, když mě někdo pozoruje.
- Skončil jsem. - Co jste s ní udělal?
- Máme co činit se šílencem. - Co jste objevil?
Vdova Winshipová byla těhotná.
Kdo je tam?
- Ó, odpusťte, že obtěžuji. - Neobtěžujete.
Chodím sem číst, když nemohu spát.
- Číst knihy, které musíte skrývat. - Knihy patřily mé matce.
Můj otec věří, že romantické povídky způsobily zápal mozku, na který zemřela.
Ošetřovatelka, která o ni pečovala v době její nemoci, je nyní Lady van Tasselová.
Proč se nikdo nezmínil, že van Garrettové jsou příbuzní s Van Tasselovými?
Téměř všechny rodiny jsou spolu spřízněny rodiči nebo sňatkem.
Rozumím.
Toto je půda van Garrettů, kterou otec dostal, když jsem byla nemluvně.
Byli tady nejbohatší rodinou. Když mne sem otec přivedl,
dal mu van Garrett půl hektaru půdy a rozpadlou chaloupku.
Otec pilně pracoval a dařilo se mu. Vděčím van Garrettovi za své štěstí.
Pamatuji, jak jsme v té chaloupce žili skromně.
- Mám vám to ukázat? - Ano.
- Vezměte si to. Je to dárek ode mne. - Ne, nehodí se mi na nic.
Jste si vším vždy tak jist?
KOUZLA, ČÁRY A NÁSTROJE DUCHOVNÍHO SVĚTA
- Patřilo to vaší matce. - Je to jistá ochrana před zlem.
Jste vy si tak vším jista?
Co je to za divná znamení?
Mám je, co mi sahá paměť.
Před tímto krbem jsem si hrála jako dítě.
To byla moje první škola kreslení. Moje matka mi byla učitelkou.
Podívejte. Vidíte? Vyryto do zadní stěny.
Lukostřelec. Zapomněla jsem na to.
To tu bylo dlouho předtím, než jsme tu bydleli.
- Jste v pořádku? - Ano, jsem.
Kardinál. Chtěla bych ráda ochočeného, ale nemohla bych ho dát ho do klece.
V tom případě mám něco pro vás.
Na jedné straně kardinál, a tady prázdná klec. A ted'...
- Umíte kouzla. Naučte mě to. - Nejsou to kouzla. Jmenuje se to "optika".
Obrázky se spojí při točení. Není vždy pravda to, co je vidět.
Před čím prcháte, Philipsi? Chtěl jste mi pomoci.
Ano, a proto se bojím sil, před nimiž není ochrany.
- Vy jste věděl, že vdova byla těhotná? - Řekla mi to.
A vy nejste otcem dítěte? Řekla vám jméno otce?
Ano. Přišla se ke mně poradit jako k městskému soudci,
aby hájila práva svého dítěte. Byl jsem vázán tajemstvím.
- Věříte, že ji zabil otec dítěte? - Zabil ji Jezdec.
Jezdec neexistuje, nikdy neexistoval a nikdy existovat nebude.
- Co je to za věc? - Ochrana před Jezdcem.
Soudce a takové hlouposti! Tak a teď mi řekněte jméno.
Ó, můj Bože!
Strážmistr Crane?
Nevyšel vůbec ven?
- Byl to bezhlavý jezdec! - Nesmíte se děsit.
- Proto jste tady. - Jezdec, mrtvý, bezhlavý!
- Já vím. - Nevíte. Nebyl jste tam. Je to pravda!
Samozřejmě, že je. Říkal jsem vám to. Všichni vám to říkali.
Viděl jsem ho.
Tuším, že to znamená vrátit se do města.
Tentokrát pojedu sám do New Yorku. Nenechám se odbýt amatérem.
- Tentokrát zemřel soudce. - Pánové...
Potřebuji schopné muže, kteří se mnou půjdou do západních lesů.
- Mysleli jsme, že jste ztratil kuráž. - Najdu Jezdcův hrob.
Postavím se vraždícímu duchovi.
Kdo půjde se mnou?
Van Garrettové, vdova Winshipová, tvůj otec, a ted' Philipse.
Něco je musí spojovat. Měl tvůj otec něco s van Garettovými?
Pracoval pro ně. Bydleli jsme v domě, kde jsou kočáry.
To nic není.
Asi týden před vraždou byl nějaký spor mezi otcem a synem.
Pan van Garrett potom poslal pro mého otce.
Spor mezi otcem a synem. Van Garrett starší pošle pro svého služebníka...
Slyšíte?
- Nic neslyším. - Já taky ne.
Ani ptáky, ani cvrčky, všechno tak ztichlo.
Rychleji.
Odpusťte, že obtěžujeme, ale možná nám budete moci pomoci.
- Vy jste z Hollow. - Vlastně ano.
Netroufám si hádat, jaké máte povolání...
ani jak žijete, do toho... do toho...
mi nic není, ať jste kdo jste. Každý má svůj vkus.
Víte něco o Jezdci, paní? O Hessanovi?
To bude on.
Ty, pojď se mnou.
Jdi ven, dítě. Jdi pryč. Ať uslyšíš cokoli, nevstupuj sem.
Co by mohl slyšet, že by se tomu měl vyhýbat?
Jezdí do Hollow a zpátky. Slyším ho. Cítím na něm krev.
Opravdu?
Jsem tady, abych ho nalezl a donutil ho přestat.
Snažíte se poznat, co zná jen onen svět. Můžu vám to ukázat.
- Co to děláte? - Nehýbejte se, ani nemluvte.
- Až ten druhý přijde, podržím ho. - Kdo je ten druhý?
Ticho. Teď přichází.
Paní...
Paní, slyšíte mě?
Hledáte válečníka zbroceného krví, bezhlavého Jezdce.
Jděte po indiánské stezce až tam, kde již není slunce, ke Stromu mrtvých.
Spusťte se do Jezdcova místa věčného odpočinku.
Jdeme. Jdeme hned.
- Ke Stromu mrtvých. - Jak to místo poznáme?
Obávám se, že bez problémů. A potom k Jezdcovu místu odpočinku.
- Jeho ležení? - Jeho hrobu.
Zůstaň zde.
Zastav a otoč se, mířím na tebe pistolí!
Katrino! Mohl jsem tě zabít. Proč jsi přišla?
Protože nikdo jiný s tebou nešel.
Nyní jsem dvakrát muž. To ta tvoje bílá kouzla.
Promiňte, že obtěžuji. Raději se podívejte sem.
Strom mrtvých.
Krev.
Stůjte.
- Co je to? - Jen zůstaň, kde jsi. Nehýbej se.
Tento strom je brána mezi dvěma světy.
Někdo tady v zemi ryl. Hlína je sypká. Přines lopatu.
Lebka je pryč. Někdo ji sebral.
To je důvod, proč opouští hrob.
Aby bral hlavy, dokud mu jeho vlastní nebude navrácena.
Ichabode?
Rozdělíme se. Glenne. Theodore.
- Nešťourej se v zubech, je to zlozvyk. - Já jsem zlozvyk.
- Nedá se nic dělat. - Opravdu ne?
- Pojďme spát. - Ano.